- Skärp dig, Becca. - Hjälp mig, snälla!
Förlåt. Jag gör vad du vill. Få dem att sluta, bara. Det får inte vara över.
Släpp mig. Jag vet inte vad du pratar om.
Kom igen!
Det blir värre. - Är det jordbävning?
- Vad snackar du om? - Känner du inte?
Becca, vad händer?
Nej! Nej!
Titta!
TIO TIMMAR TIDIGARE
Rädda Hennessy Hall! Rädda Hennessy Hall!
Vad gör ni? Akta er! Den kommer tillbaka!
- Är ni galna? Ni blev nästan dödade. - Trist.
- Vad är det med er? - Lugn. Det finns mycket att göra här.
Tjena, Max. Jag har fått de nya tröjorna.
Va? Vad menar du med att du blev blåst?
Det är omöjligt.
Du, var har du fått tröjan ifrån? Var fick du den ifrån?
Ursäkta. Du, var har du fått den ifrån?
- Hej! Var har du köpt tröjan? - Visst är den grym?
- Ja, men var fick du den ifrån? - En kille sålde dem vid kårhuset.
Ni vill ha dem, jag har dem. 20 dollar styck, fram med stålarna.
Var fick du dem ifrån? De här är mina.
- Jag ringer på vakten. - Förklara varför du säljer stöldgods.
- Vem gav dem till dig? - Om jag sålde dem skulle jag få en andel.
Bra. Berätta hur jag får tag på honom.
Ge mig dem.
Arun, någon stjäl från oss. Ring honom och stäm träff.
- Tänk om han får reda på vem jag är. - Designen är din. Han stjäl från dig med.
Arun! Han heter Elliot Carpenter. Ring när det är klart, så ses vi där.
Den klär dig inte!
Hur känns det?
- Fan. Hej, Ari. - Arun, är allt klart?
Han kommer om en halvtimme. Tänk om han kommer undan.
Få honom att ta dig till varorna. Ring, så kommer jag.
Det här rör dig med, Arun.
Fan, han är tidig.
- David. Ska du inte släppa in mig? - Självklart. Kom in.
- Så du vill köpa? - Ja.
- För egen del eller återförsäljning? - Återförsäljning.
Får jag se på grejorna? Tröjorna.
Jag måste vara försiktig, David. Man vet aldrig vem som är spion.
Nej, förlåt. Jag är nervös, jag har aldrig gjort det här förut.
- Vad är det? - Ett icke tillåtet husdjur som jag gömmer.
Man vet aldrig vem som är spion.
Vi sticker.
- Det ska vara demonstration ikväll också. - Är det här universitetsområdet?
- Det ser så annorlunda ut. - Det förändras jämt här. Man vänjer sig.
- Går du i skolan här? - Ja. Jag kom på hur man fuskar.
- 1616 Farragut. - Stanna tills jag kommer.
- Du kommer att älska de här. - Va? Jaså, tröjorna. Grymt.
- Är allt okej? Du verkar lite nervös. - Nej, det är bra.
Vet du vad som lugnar mig när jag är nervös? Att hänga upp och ned.
- Vad är det? - Det lugnar själen, om vi hade någon.
- Prova. - Jag måste faktiskt sticka.
Jag insisterar.
- Det är en riktig kick. - Jag gillar inte det här.
Du har gott om tid att vänja dig.
- Ari, hjälp mig! - Jag ska döda dig!
- Vi kan komma överens. Hälften var? - Hälften var? Det är mina grejor!
60/40, då? Förhandla med mig.
Ari, kom tillbaka!
- Vem fan tror du att du är? - En kille som spelar med, som alla andra.
- Inte efter reglerna! - Regler? Det är problemet här.
För många murar. Man ska inte göra såhär.
- Taskigt läge. - Hjälp mig upp!
Jag hjälper bara mina partners.
Herregud.
Herregud. Jag behöver hjälp! Hjälp mig!
Åh, nej. Han andas inte!
INGEN SIGNAL
Ring SOS Alarm! Vad är det med er? Han behöver ju hjälp!
Ring SOS Alarm!
Varför är det ingen som hjälper mig?
- Rör dig inte. - Varför inte?
- Du föll just 13 våningar. - Men jag är oskadd.
Hur kan du vara oskadd?
- Jag känner mig oskadd. - Du blöder inte.
- Allt ser så konstigt ut. - Vad menar du?
Jag känner igen mig. Jag har varit här förut, men...
Det ser annorlunda ut. Förstår du?
Ja, faktiskt.
- Du måste till sjukhus. - Nej, det behövs nog inte.
Jag struntar i vad du tycker. Följ med mig nu.
Tja... Allt ser bra ut.
- Jag såg honom falla tretton våningar. - Men allt ser bra ut.
- Allt ser bra ut. - Omöjligt. Han föll från ett hustak.
- Ha en bra dag. - Ha en bra dag.
- Men... - Ha en bra dag.
Den är tom.
- Det var konstigt. - Är det det du tycker är konstigt?
- Vad heter du? - Becca.
- Tack, Becca. - Ingen fara.
Om du är ledig kan vi väl...
- Aj! Är du galen? - Gör det ont?
- Du högg mig ju i handen! - Förklara det där, då.
Vi kanske ska gå till en annan läkare.
Jag behöver inte flera läkare. Jag ska hitta killen som stjäl kunder från mig.
- Gå inte. Vi måste förstå oss på det här. - Håll dig borta från mig.
Jag bor på Weinstein 350 om du ändrar dig.
Hallå? Är det någon där?
- Håll käften! - Vilka intressanta skelett du har där.
- Ge tillbaka den. - Kom och ta den.
Vad vill du mig?
Du har satt mig i knipa, så jag vill att du hjälper mig att ta mig ur den.
- Nej, jag gör det inte. - Jo, det gör du.
- Jag bara... - ...raderar dem? Inte medan de är inlåsta.
1060 Norman Avenue. Du har till klockan 16 på dig.
- Kan jag hjälpa dig? - Är det här rum 318? Weinstein 318?
Weinstein är på andra sidan. Det här är Mendenhall.
- Vad dum jag är. Förlåt att jag störde. - Det gör inget.
- Vad är det? - En målning.
Jaså, målar du? Det visste jag inte.
- Nej, varför skulle du veta det? - Nej, såklart. Jag är helt snurrig idag.
Jag är sen till vernissagen, men jag kan visa var Weinstein ligger.
- Det vore snällt, Arun. - Hur vet du mitt namn?
- Jag läste det. - Jaha.
Du ser ut att ha gått genom en biltvätt.
Ja, jag har haft bättre dagar.
- Fan, den ser hemsk ut. - Izzy, det är något konstigt som händer.
- Jag klarar inte det här. - Vadå? Vad är det, Izz?
Jag skulle ha köpt den andra klänningen.
Jag såg en kille falla från ett hus utan att skadades.
- Vad tycker du om den? - Vem bryr sig? Hörde du vad jag sa?
Allt måste vara perfekt, annars blir det tidernas kortaste dejt.
Han föll tretton våningar, reste sig och gick.
Vad är det med alla?
- När började du? - Idag. Vad ska man göra först?
- Gör det vad vill. - Jag skulpterar. Sedan jag var tolv.
Jag är inte bra nog att hamna på en utställning, som du.
- Du ska bara få folk att gilla dig. - Då har du en stor talang.
Det vet jag väl inte. Bara jämfört med alla andra här.
Så, vad tycker dina föräldrar? Om att du skulpterar, menar jag.
De vet inte om det. De tror att jag pluggar.
- Ingen får stoppa det man har inombords. - Nej.
- Du kan väl komma på min vernissage? - Jag kommer gärna.
Hej.
- Kommer vart? Vem är hon? - Greta.
- Izzy, det här är Greta. - Och vem är Greta?
- Jag hjälpte henne att hitta... - ...mitt rum.
Han var bara en gentleman. Därför bjöd han in mig till sin vernissage.
Före eller efter han hittar ditt rum åt dig?
Vi ses på utställningen. - Trevligt att träffas, Izzy.
Jag ska lämna den här. Följer du med?
Självklart.
- Jag letade efter dig igår. - Jag var inte inne. Jag hade nåt att göra.
Ja. Verkliga livet stör ibland.
- Det var ingenting mellan mig och henne. - Jag är inte arg.
Jag blev lite svartsjuk, bara.
Svartsjuk? Varför blev du svartsjuk?
Jag har velat gå bland folk såhär länge. Jag vill inte förlora det.
- Var dina ex vampyrer, eller nåt? - Jag säger såhär:
- De vägrade visa sig med mig. - Va?
- Har du någon missbildning jag har missat? - Vissa låter en inte vara den man är.
Nej, som föräldrar.
Vad? Vad är det?
- Jag önskar bara... - Önskar vad?
- Ingenting. - Inga begränsningar! Inga gränser!
- Skriv under uppropet. Var inte en hatare. - Skithög.
Vi har betalat för stället. Vi gör vad vi vill!
- Eller hur? Eller hur? - Kom, Arun.
- Lämna oss ifred! - Han gillar inte att vänta.
- Vad handlade det där om? - Jag glömde att jag har något att göra.
- Vi ses på vernissagen sen. - Okej, det går bra.
Hej. Har ni några böcker om folk som överlever svåra skador?
- Höga fall eller så. - Niagarafallet, gång två.
- Folk som faller från byggnader. - Byggnader, gång 16.
Håller jag på att tappa förståndet?
Jag kan hjälpa dig att hitta vad du än har tappat.
Eller ännu bättre: Du kanske kan hitta något nytt.
- Låt mig vara! - Vi är väl här för att ha kul?
Ursäkta. Du måste hjälpa mig. En kille jagar mig och...
Ursäkta?
Det blev trångt. Slappna av lite.
- Så får man inte bete sig här. - Nästa gång åker du ut.
Grabbar, vi lattjade ju bara.
Vad... Släpper ni honom bara?
Hej, David. Kom in.
- Är det han? - Det är han.
Härligt. Elliot säger att du vill gå med.
- Jag är inte rätt kille. - Du, David...
- Arun? - Du såg inte ut som en David.
Nämen, ser man på? Så ironiskt.
Vad gör han här? Har du sagt nåt till honom?
- Sagt nåt till mig? - Nej, varför skulle jag göra det?
Men det är bra att ha sett hans ansikte om du inte uppfyller ditt löfte.
Jag berättar för honom. - Hon är en av oss, Arun.
- Vad vill ni mig? - Att du ansluter dig till vår sak.
- Tre underskrifter, så är stället vårt. - Jag vill ha det såhär.
Skriv bara på, så hör du aldrig av oss igen.
Okej, då. Jag går väl med.
Du kommer inte att ångra dig.
- Vad har sa du till honom? - Ingenting än.
Om jag inte går med. Varför jag? Varför nu?
Situationen har förändrats. Vi är nästan framme, men urvalet krymper.
Vi behöver dig, helt enkelt.
Håll henne borta från mig. Jag trodde att du var självisk, men inte grym.
Jag blir snart utsparkad härifrån. Jag har lagt alla fickpengar på det här stället.
- Det blir grymt när de tar över. - Försvinn. Jag hatar dig.
Jennifer ser helheten. Hon fattar.
Det är dags att du också gör det.
Om ni tror att ni kan skrämma mig att gå med, så har ni fel.
Du kunde ha gjort dig själv snyggare.
Då blir det du som berättar för honom?
- Jag kanske tar den risken. - Lycka till.
- Vi är inte skurkarna. - Hur vet jag att ni håller tyst?
Det blir det fina när vi tar över. Alla får sköta sitt.
- Jag tror dig inte. - Du får helt enkelt lita på mig.
- Eller berätta själv. - Det kanske jag gör.
Då får till midnatt på dig att skriva på. Sedan berättar jag.
- Låt mig tänka på det över dagen. - Till midnatt. De är ute efter oss!
Det är ont om tid!
Midnatt.
En till.
- Det var tvunget. - Menar du att alla får sköta sitt?
Det får äckel som Izzy aldrig veta.
- En till. - Du har fått för mycket. Vill du ha kaffe?
- Jag vill somna i mina egna spyor. - Du är redan över gränsen.
Det räcker. Vill du ha kaffe?
Pucko! Det jag behöver är en... Skit samma.
Kaffe?
- Hej. Får jag bjuda på ett glas? - På riktigt? Tänker du göra det här?
- Jag har bara lite kul. - Nu är det kul. Tänk om det blir allvar.
Ni känner inte ens varandra. Jag försöker rädda dig från att få hjärtat krossat.
Var miserabel i ditt eget liv. Ta inte med dig det hit.
Arun, vad gör jag mot dig?
- Jag gillar nog den där mest. - Verkligen? Tycker du om den?
Jag känner mig sån ibland.
Så dina föräldrar vill att du blir läkare?
Du anar inte. De har parat ihop mig med en tjej jag inte ens känner.
- Ett arrangerat äktenskap? - Det är så orättvist. Vi har aldrig mötts.
- Hur kan man älska någon man inte mött? - Det kan man inte.
Jag tänker mig en riktig kossa med tre huvuden och en massa bölder.
Det lovar jag att hon inte är.
Jag menar att du inte får tänka så. Var positiv.
- Mina föräldrar har lovat bort mig också. - Verkligen?
- Du, jag har något att erkänna. - Jaså?
Jag såg dig idag hos griefarna.
Jag följde efter dig. Du betedde dig så märkligt.
Jag blev orolig. Jag ville kolla så att allt var okej.
- Det var nog därför Izzy var där också. - Izzy? Var det därför hon stack plötsligt?
Hon följde inte efter mig, hon skulle dit. Var är hon? Jag måste ringa henne.
Nej, lugna ner dig först. Tänk igenom saken.
- Det finns säkert en bra förklaring. - Kanske.
Att vara här känns ibland som ett arrangerat äktenskap.
Man vet inte riktigt vem den andra är.
- Arun. Jag måste prata med dig. Nu. - Jag är upptagen.
Det gör ingenting. Vi ses senare.
Hallå? Det är Arun.
- Vi måste ses ikväll. Det är viktigt. - Okej. Vad sägs om Campus Tap Room?
- Klockan 17. - Campus Tap Room?
- Jag hittar inte Elliot. Var är han? - Jag vet inte. Hur mår du?
- Jag har haft bättre dagar. - Hur blir stället när de tar över?
Killen är ju grym. Vore han inte indier så hade han fått stanna.
- Vad sa du? - Skit i det, du.
- Jag bryr mig, för han är min vän. - Åh, vad rart.
- Han skyddar sin pojkvän. - Ari, det är inte värt det.
Jag har haft en väldigt jobbig dag. Gör den inte ännu värre.
- Vi bryr oss inte. - Inte ens litegrann.
Ta honom!
- Du är hackad! - Kom, vi sticker.
- Vill du ha kaffe? - Jag vill ha sprit.
- Du kan få min. En shot, tack. - Självklart, snygging.
- Vad skålar vi för? - Förvirring.
- Här eller hemma? - Både och. Att det var så komplicerat här.
Att vara här borde vara bättre än hemma där alla inte är så välkomnande.
- Vad sysslar du med? - Jag köper ett glas åt en ny vän.
Hallå där! Vad har jag sagt?
Du är färdig, du får inte mer. Slut.
- Du får ta kaffe eller gå härifrån. - Jag tar väl kaffe, då.
"Snälla, stiliga bartendern. Kan jag få lite kaffe?" Är det så svårt?
- Nej, inte så svårt. - Vill du ha ett glas till?
- Så, berätta din historia. - Den är ointressant. Jag gick just med.
- Av vilket skäl? - Killar.
Det finns många fina killar här. Andra fina killar.
Men snälla. Han är galen i dig. Det ser vem som helst.
Det är en viss kille. Vi kände varandra som barn och jag hörde att han var här.
- Jag vill se hur han blev som vuxen. - Har du hittat honom än?
Du, då? Jag måste bara fråga.
Vad är det mellan dig och griefarna? Jag såg att du var där idag.
- Är du en av dem? - Nej, jag gömde mig för dem.
De har fått reda på något om mig som jag inte har berättat för Arun än.
De hotar mig med det tills jag går med.
Det var inte med flit.
Jag kom hit för att få vara mig själv utan att bli dömd.
Så träffade jag Arun.
Han är så rar. Jag...
- Jag vill inte förstöra det. - Vad är så illa att du inte kan berätta?
Det här har hänt förut. Jag kan inte prata om det.
Du, jag vet hur du har det. Hemma hos mig kommer känslorna i andra hand.
De säger hur man ska vara och vem man ska vara med direkt när man förds.
Jag skulle ge allt för att dela en hemlighet med någon jag älskar.
- Var tror du att det hamnar? Utanför? - Jag vet inte.
Jag ville inte att det här skulle hända. Arun är en sån fantastisk människa.
- Så mjuk och öppen. - Så formbar.
Du vet, så känslig.
Killarna där jag bor säger åt en vad man ska göra. Det är inte min typ.
Jag har stämt träff med honom ikväll för att berätta.
- Men jag börjar ångra mig. - Älskar han dig, så accepterar han det.
Gör han inte det så klarar du dig utan honom.
Och jag som trodde att du var en manipulativ subba.
- Vad gjorde du hos griefarna? - Följde efter Arun.
- Vad gjorde han där? De berättade inte. - Du är inte ensam om att ha hemligheter.
Vad är jag?
- Du behöver en uppgradering, snygging. - Hur kom du in?
Du borde ha låst för icke-vänner.
- Hjälp! Varför gör du såhär mot mig? - Inget mera prat.
- Vill du ge mig fler skäl att spöa dig? - Är det allt du tänker göra?
Gick det bra?
Ari!
Ari, jag kan inte hålla i mig! Ari!
Förlåt.
- Ari, du drar ned oss båda! Hoppa! - Va?
- Hoppa! Du har redan överlevt ett fall! - Vill du se om jag klarar det igen?
- Annars faller vi båda två! - Hej då, hörni.
- Hjälp mig upp, så gör jag vad du vill! - Verkligen?
- Nej, jag låter honom nog dra ned dig. - Lått oss komma upp!
- Klättra förbi mig! - Släpp mig!
Skynda dig!
Ta tag i räcket!
Ari!
- Vad händer om du flyger genom fönstret? - Testa. Det går precis lika bra.
- Vakten. - Vänta! Få dem att gå, så slutar jag.
- Jag vill ha tillbaka vartenda öre. - Han anföll mig, och du vill ha pengar?
- Skvallrar hon, så får du inga pengar. - Han stör dig inte igen.
- Det kommer han att vara för rädd för! - Hon är ändå inte min typ.
Tja, det var ju ingen elegant räddning, men tack för att du fick honom att gå.
Ja, varsågod.
- Vad gör du här? - Det var en sak till.
Jag hamnade i slagsmål.
En stor glasbit stack ut ur sidan av mitt huvud.
När jag drog ut den-
-var det inget blod. Inte ens ett sår.
Och du släppte inte för att rädda mig?
Ska jag bara anta att jag är oskadlig? Hur tänker du?
- Att du och Elliot har något gemensamt. - Jag och Elliot?
- Vad skulle det vara? - Inget blod.
- Jag förstår inte. - Innan jag föll högg jag Elliot med den.
- Vad är du? Vad är det du döljer? - Döljer? Ingenting.
- Hör på. Jag vill bara ha det som är mitt. - Du är ju helt otrolig.
- Jag svär. Jag vet lika mycket som du. - Hur känner du honom?
- Han stal från mig. Vi sågs först idag. - Det kan inte vara en slump.
Var kommer du ifrån?
Jag vet inte. Jag minns inte.
Jag minns inte var jag kommer ifrån.
Jag minns ingenting innan jag kom till skolan.
Ingen fara. Fallet kanske gjorde något med ditt minne.
Vi tittar i studentregistret.
Ursäkta, min vän vill se sina uppgifter.
Han vill se sina uppgifter, tack.
Titta. Det är som om jag inte fanns.
Hallå?
Det är inte bara du och Elliot. Något är fel med hela stället.
Kolla datorn.
- Den har låst sig. - Den här med.
Kolla skåpen.
Tomt. Alla är tomma.
- Det här stämmer inte. - Jag vet. Elliot vet nog mer än vi.
Jag måste prata med honom. Han har svaren, det är jag säker på.
Du, Ari låter mig inte komma åt hans grejor. Det är ditt fel.
- Mitt fel? Du stal från honom. - Ja, och nu ska du hjälpa mig.
De du tvingade mig att ansluta mig till förstörde min konst. Du får ingen hjälp.
Är det där din nya vän? Hon är söt.
Vi kan ge henne en guidad tur av ditt rum. Det vore kul.
- Vad vill du mig? - Gå till Ari och stjäl hans nya grejor.
Aldrig. Ari är min vän och vi är kompanjoner.
- Kompanjoner stjäl av varandra. Och? - Ja, om man är en tjuv.
- Om jag åker fast så åker jag ut. - Möjligen. Du kan ju alltid erkänna.
Då åker du definitivt ut. Vad säger du?
Jag klarar inte det här.
Förlåt, Ari.
- Vad gör du? Arun, vad gör du här? - Du borde gå.
- Vems är de här? - Gå. Vi får problem om vi åker fast.
- Stjäl du de här? - Jag har inget val. Jag...
Herregud. Kom.
Ni bryter mot reglerna!
- De kanske inte såg oss gå in här. - Flytta på den! Kom igen!
Det räcker nog inte.
Fan också.
Titta! Två väggar möts här.
De tar sig in.
Tryck. Tryck!
- Jag visste inte att man kunde göra så. - Inte jag heller.
Vi borde gå.
Vad handlade det där om?
- Du är ingen regelbrytare, så vad händer? - Jag är en rebell.
- Därför gick du så gärna med i griefarna. - Han tvingade mig.
- Vem? - Elliot, han vill att jag stjäl från Ari.
Hur kan han tvinga dig till det?
Jag bröt mot två regler för att hjälpa dig. En till, så åker jag ut.
- Du är skyldig mig en förklaring. - Okej, då.
Jag berättar, men du lär inte gilla det. Eller mig.
Mina föräldrar.
- Du, jag vet att det är sjukt... - Vad häftigt.
Jag anade inte hur lika vi var.
- JAG GILLAR INTE ATT BLI NOBBAD - Nobbad?
Jag är inte med i ert spel.
Hittar jag er, så anmäler jag er. Idioter.
DE BERÄTTAR FÖR ARUN OM DU INTE GÅR MED
Jennifer! Lämnade du den på min säng?
- Jag litade på dig. - Jag vet.
Men får vi några till, så äger vi stället. Vill du inte få göra som du vill?
- Du låter som dem. Jag vill vara ifred. - Det är precis vad vi vill.
Att berätta för Arun är inte att lämna mig ifred.
- Hur kunde du berätta för dem? - Hjälp till, så säger de inget.
- Herregud, Jennifer. - Kom igen. Hjälp oss.
Kom igen.
- Vi delar på oss. Vi måste hitta honom. - Okej. Ta den här.
Behöver du mig, så ring.
Jag har tröjor, solglasögon. Ställets schystaste grejor.
- De kostar femton. - Billigare än han som sålde dem igår.
- Herregud! - Izzy, förlåt mig!
Ingen fara, Greta. Jag går och byter om.
- Om du ser Arun, så be honom vänta på mig. - Ja.
- Hej, Greta. Har du sett Izzy? - Nej, hon är nog inte här än.
Vi tar ett glas.
Jag gillade inte dig när jag såg dig. Jag trodde att du var en typisk amerikan.
Arrogant och egocentrisk. Sen märkte jag hur mjuk du var.
Det är rart.
Hej, Arun. Har du sett en kille med brunt hår och blå tröja?
- Galna ögon. - Mår du riktigt bra? Drick lite.
Tack.
Jo, jag ska till Amer...
Dit du bor och hälsa på släktingar. Vi kan väl...
- Du blåste mig igen! - Vakterna kom, vad skulle jag ha gjort?
- Han säger sanningen. - Håll dig utanför.
- Gör dig av med Ari. - Vadå "gör dig av med"? Han är min vän.
- Det är han eller jag. - Det är inget svårt val.
- Vad sa du? - Ingenting.
Jag tänkte väl det.
Känner ni?
- Så det var Elliot? - Ja.
- Nå? - Jag har på mig till midnatt.
- Det är om en timme. - Gå din väg och fråga mig om en timme, då.
- Du borde byta attityd. - Du har konkurrens.
- Var inte löjliga. Arun älskar mig. - Hon ser ut som en riktig kvinna.
- Hej, Izzy. - Jag glömde att vi hade stämt träff.
- Jaha, var var du? - Med mig.
- Det är inte som du tror. Hon hjälpte mig. - Greta, hur kunde du?
- Det är inte så. - Det var viktigt.
Är det allt? Jag ville också något viktigt.
- Vad? - Det spelar ingen roll längre.
- Du vet hur jag känner för dig. - Gör jag?
Ja.
Jag hatar när du gör sådär.
Kom.
- Du verkar nästan gilla mig. - Jag vill ha svar.
- Vi kan lista ut dem i sovrummet. - Jag vill veta varför du inte blöder.
- Jag högg dig i nacken med en skalpell. - Du menar visst allvar. Det gör ingenting.
- Vad är det? - Det är jag.
- Jag har fattat ett beslut. - Jaha?
Jag tänkte att vi kanske kunde bli ihop på riktigt.
Menar du allvar? Jag måste berätta något för dig. Något viktigt.
Fan, jag måste gå. Jag är sen. Men vi ses väl senare?
Det här är på riktigt.
- Jag känner mig konstig. - Jag med. Allt ser bekant ut.
- Det är som att se allt för första gången. - Som den.
- Du har sett den hundra gånger. - Ja, men nu gillar jag den inte.
Det är min design, du älskar den. Alla älskar den.
- Vad var det? - Kom! Vi måste ta reda på vad det är!
Vi ska nog stanna här tills det är över. Vi vill inte bli ihjältrampade.
- Förstår du? - Bara att du borde gå först.
- Skärp dig, Becca. - Hjälp mig, snälla! Hjälp mig!
Förlåt. Jag gör vad du vill. Få dem att sluta, bara. Det får inte vara över.
Släpp mig. Jag vet inte vad du pratar om.
Kom igen!
Det blir värre. - Är det jordbävning?
- Vad snackar du om? - Känner du inte?
- Becca, vad händer? - Jag vet inte.
Nej! Nej! Nej!
Titta!
Var det där på riktigt?
Vad är det med er? Han exploderade mitt framför ögonen på er.
- Okej. - Han förtjänade det säkert.
- Håller jag på att bli galen? - Nej. Där är Arun och Izzy.
Såg ni? Han sprängdes? - Såg du när han sprängdes?
Det är du som gör tröjorna, va? De är grymma.
- Tillbaka till han som sprängdes! - Det låter som att han blev klippt.
- Ni såg väl det där? - Hittar ni någon annan som såg det?
- Vi går till polisen. - De tror att vi är galna och låser in oss.
Vakterna vet något. När Elliot anföll mig fick han en varning. De känner till honom.
- Vi glömmer att det hände. - Visst, vi trollar bort det.
Vi kan inte gömma oss för det här.
- Vad gör du? - Angår det dig?
Jag trodde att du letade efter någon. Jag är bra på att hitta folk.
- Jaså, är du? - Ge mig en chans.
Jag letar efter en tjej som heter Izzy.
Jag tänkte väl det. Vad vill du henne?
- Hennes tid är ute. - Att gå med? Det förvånar mig inte.
Izzy är inte typen som ansluter sig till såna som du.
Inte? Jag kan vara rätt övertygande.
Du har något på henne. Något hon inte vill att hennes pojkvän ska få veta.
- Hur vet du det? - Berätta vad det är, så hjälper jag dig.
- Jag behöver inte din hjälp. - Du har ont om tid, eller hur?
Hon kanske väntar ut dig.
Hon kanske vet att Arun inte skulle tro dig.
Mig, däremot? Mig tror han.
- Det skulle göra honom förkrossad. - Så nu har du ett samvete, helt plötsligt?
Lugn, jag tar hand om det själv.
Det måste finnas ett annat sätt att slippa honom.
- Känner ni er annorlunda? - Hur då?
Som att ni har vaknat.
I ett rum fullt av människor såg bara vi vad som hände Elliot.
- Jag bröt den i bitar för en kvart sen. - Hur är det möjligt?
Hur är det möjligt att jag inte kan bli skadad?
Visa dem.
- Vad har du gjort? - Vänta bara.
- Han är övermänsklig. - Inte bara han. Vi är sammankopplade.
Dags att ta reda på om jag har rätt.
- Är du galen? Är du sjuk i huvudet? - Nej, jag är inte galen.
Inte en skråma. Det är omöjligt. Vad är vi?
Jag vet inte vad vi är. Jag vet inte var vi är heller.
- Vadå? Vi är ju i college. - Enligt Beccas teori är vi inte det.
Att inte bara vi är annorlunda, utan stället också.
Vad tror du, då?
- Vad gör ni? - Vilken tur att du mår bra.
- Varför skulle jag inte göra det? - Jag mår också bra, tack.
- Du har nog trillat tillräckligt. - Vad gör ni?
- Menar du trappan? Tja... - Trappan?
- Vi pratade om jordbävningen. - Vilken jordbävning?
- Hon är en av dem. - Vilka?
- Lugna er. Hon är ju vår vän. - Hon är inte en av oss.
- Hur kan du veta det? - Varför försvarar du henne?
- Hon är en god vän till mig. - Då är väl jag din bästa vän?
Va? Du är min flickvän, inte min vän.
- Så vi är inte vänner? - Det är inte så Arun menar, Izz.
- Så nu vet du vad Arun tänker? Håll tyst. - Sluta. Vi har inte tid med det här.
Vi delar upp oss och söker svar.
Ari och jag frågar läkarna. De måste ha sett såna fall förut och döljer det.
Arun, du och Izz går till vakterna och kollar varför de är ute efter Elliot.
Vi ses här om en timme. Vi kanske kan reda ut det här. Kom igen.
Oj, jag glömde nästan.
- Hur fick du tag på den? - Är det din rumsnyckel?
- På sätt och vis. - Va? Sluta nu. Är den din eller inte?
- Varför i helvete har hon din nyckel? - Varsågod, Arun. Berätta.
Hon har ju berättat sin hemlighet. Du hade ju inga problem med den.
- Hon har säkert inga problem med din. - Vänta, vilken hemlighet?
- Förlåt, jag trodde att du hade berättat. - Berättat vad?
- Berättat vad? Döljer du något för mig? - Det låter som att du döljer något.
- Nej, jag vet inte vad du pratar om. - Jaha, ni tog aldrig något glas ihop.
- Varför stirrar du på mig? - Jag har träffat såna som du.
Jag skulle inte ha sagt så. Det var okänsligt.
- Varför ogillar du mig? - Kom. Griefarna letar efter er, båda två.
Kom nu.
- Tror du att vi hittar svaren här? - Någonstans finns de.
Jaså, du är kvar.
- Vad är problemet? - Minns du inte oss?
Vi var här tidigare. Han hade fallit från ett hus och ni hittade inget fel på honom.
Visst, det lät galet och du trodde oss säkert inte-
-men vi är flera nu, inklusive mig.
- Är du sjuk? Vill du bli undersökt? - Nej, jag vill inte bli undersökt.
- Har någon kommit in med samma besvär? - Ja, kom in om du är sjuk. Syster kommer.
Du lyssnar inte. Vi föll just utför trapporna. Vi borde ha brutit nacken.
- Sköterskan hjälper er strax. - Minns du oss inte alls?
- Sköterskan hjälper er strax. - Sluta säga det! Stanna!
Låtsas inte som att du inte vet något. Vad är det som händer här?
Sköterskan hjälper er strax.
- Vad vill de dig? - Vad vill de dig? Jag vet att du var där.
- Jag vet att du var där. - Vad vill de mig? Jag har redan gått med.
- Gick du med? Hur kunde du? - Jag hade inget val.
- På grund av din hemlighet? - Vad är din ursäkt? De tvingar dig.
- Alltså vet de hemligheten Greta nämnde. - Jag har ingen hemlighet.
Varför flyr jag? Jag minns att jag gick dit-
- och de hotade att berätta något för dig, men nu minns jag inte varför jag var rädd.
Kan ingen berätta det?
- Fan också! - Det ordnar sig. Vi reder ut det här.
- Tror du verkligen det? - Vi har ju kommit såhär långt.
Tack gode gud, någon att prata med. Det var en kille som...
Det låter galet, men han sprängdes och försvann.
- Fortsätt. - Vi har överlevt saker man ska dö av.
Vissa, som läkaren, verkar inte mänskliga.
- Det låter galet, men det är sant. - Är ni en minnesboende?
- Är ni minnesboende? - Grabbar, vi vill inte ha bråk.
Vi vill bara ha svar. Vi förstår inte.
- Identifiera er. - Jag är Becca.
- Vi bad er att identifiera er. - Är du Melissa?
- Är du döv? Jag heter Becca. - Ursäkta att vi störde.
- Vi har en kod 51. - Ta hand om dem innan de sprider sig.
- Det fungerade inte. - De måste isoleras.
- Ingen är här. Vi kan anropa dem. - Det går inte. De har redan sett mig.
- Jag pratar med dem. - Du har inte sett något. Vi gör det.
- Pratar Arun med dem så åker han ut. - Är det sant? Hur vet du det?
- Jag var där. - Och hos griefarna, i baren, på festen.
- Och? - Varför är du alltid där vi är?
Det var ingen slump att vi möttes, va? Det var med flit du knackade på hos Arun.
Det är ju galet. Arun, ska du tro på någon som alltid har ljugit för dig?
Jag vet mer om er än ni gör om varandra.
- Är det problem? - Har någon försvunnit nyligen?
- Vad menar ni? - Om någon försvunnit. Om det finns flera.
Folk åker härifrån jämt.
- Marken skakade och han försvann. - Han sprängdes.
- Såg ni honom disintegreras? - Identifiera er.
- Shiva 101. - Gå dit.
- Vi kan ha en kod 51. Är du Melissa? - Nej, jag heter Izzy, sa jag ju.
- Kod 51. - Är det en 51 och inte en överträdelse?
- Ja. 51. - Ta hand om dem innan de sprider sig.
- Ingenting. - Isolera dem.
Spring, Arun!
- Du hindrade oss från vårt uppdrag. - Förlåt, då.
Jag vet vart de ska.
- Hörde du? Jag vet vart de ska. - Visa oss.
- De försöker förgöra oss, som Elliot. - Men varför gick det inte?
- Vad betyder "isolera dem"? - De vill hålla oss borta från de andra.
Vi berättar för andra. De kanske är oroliga att någon ska tro oss.
Det är ditt fel. Det började när du kysste mig.
Var det jag som kysste dig?
- Vart ska du? Vi måste härifrån! - Ska vi överge våra vänner?
- Jag vet inte vem du är. - Det var lustigt.
Han vet nog inte vem du är heller. - Nej!
- Skalven betyder att det är din tur, va? - Ska din pojkvän få veta din hemlighet?
- Varför händer det? Vem gör det mot dig? - Du vet precis vad som händer.
Du tänkte vänta ut mig. Jag är i alla fall inget äckel!
- Jag tänker berätta för honom. - Gör det. Jag vill veta hemligheten.
Förlorar jag, så förlorar du.
Hon är inte din flickvän. Izzy är en...
Hon är en... Nej!
- Jennifer! - Du är schyst för att vara sjuk!
Vad är det som händer?
Spring, Arun! Spring!
Nej!
Nej, Arun!
- Vad i helvete? - Vi är tillbaka där vi började.
Vi sticker.
Låst.
Titta!
Nu, då?
- Jag börjar få kläm på det här. - Skalvet fick Elliot att försvinna.
Någon vill göra det mot oss. Någon styr vem som får stanna och inte.
Vakterna? Izzy och Arun.
- Arun, vad skönt att du har klarat dig. - Vi måste härifrån.
- Var är Izzy? - Fler försvann. De exploderade. Kod 51.
- Vad betyder det? - Var är Izzy.
- Greta sa åt mig att springa. - Övergav du henne?
- De fångade Izzy. - Var är hon?
- Utanför studentföreningen. - Kom!
- Din subba! - Det är inte personligt, vem du nu är.
Du hade rätt. Det var ingen slump att jag kom till Aruns studentrum.
Vi är bortlovade till varandra. Jag tänker inte gifta mig med nån jag inte träffat.
- Du ljög för honom. - Ska du säga. Jag ville ha det ni hade.
Det alla vill, att bli kär.
Jag hade två val: Att gifta mig med honom eller rymma och lämna min familj.
Jag ville se honom.
Var det någon jag kunde tycka om? Kanske älska?
- Och? - Han har potential.
- Han älskar mig. - Jag kunde inte berätta sanningen om dig.
Att förstöra er relation var en bra start, men det räckte inte.
Jag behövde mer för att bli av med dig och jag verkar ha hittat det.
Du störde vårt arbete. Du raderas.
Ni fick ju den här?
Snälla, gör det inte! Inte än! Jag måste berätta något för honom! Jag är inte klar!
- Greta! - Arun! Vi ses snart!
Där är de andra!
- Nej! - Hon var en av dem.
- Det gick nog bra. - Är det bra att folk sprängs överallt?
- Vad har vi gemensamt med de sprängda? - Griefarna tvingade folk att gå med dem.
- Elliot trakasserade mig. - Greta hjälpte oss att fly från vakterna.
- Vad har vi gjort? - Jag försökte stjäla från dig.
- Elliot tvingade mig. - Alla bröt mot reglerna.
- Inte vi. Varför har de inte fimpat oss? - Jag vet inte. Vi måste hitta Izzy.
- Jäklar! - Vi är fast!
Pressa!
- Vad var det där? - Tacka Greta.
- Hur kommer vi härifrån? - Vi måste hitta Izzy.
- Vi sticker och skaffar hjälp. - Det måste finnas en utgång.
- De försöker ta sig ut. - Bra.
Vi är tillbaka där vi började.
- Hörni, vakterna vill stoppa er. - De försöker hindra oss!
Kom igen.
- Det är som att de leker med oss. - Vad sa du?
Det är som ett spel.
- Går du i skolan här? - Ja. Jag kom på hur man fuskar.
- En sköterska hjälper er strax. - Minns du oss inte alls?
- Vi är i ett spel. - Va?
Det här är galet. Kolla, jag har inte sett något liknade.
- Fyra virus samtidigt. - Hur är det möjligt?
Vet inte. Det svarar inte på antiviruset.
- Har du isolerat dem? - Ett, men de andra reagerar inte.
Prova något starkare.
- Är det allt du kan komma på? Ett spel? - Det är lite långsökt.
Tycker du?
Hej, jag är ny här. Vad ska jag göra?
Gå med i en grupp. Ta lektioner. Följ reglerna, bara.
- Vad händer annars? - Då åker man ur spelet.
- Det är omöjligt. - Vänta...
De som inte svarar eller ger statiska svar är det ingen som spelar.
- Vad betyder det? - Att ingen spelar oss.
Då borde vi vara som dem.
Vi ska inte veta att vi är i ett spel.
Det här bör slå ut dem.
Hallå! Vi lever!
- Ja. - Vad?
Innan jag högg dig bjöd du ut mig. Ja.
- Jag har en idé. - Är du galen? Sätt dig!
Hallå! Hallå!
Hallå! Vi är här! Titta på mig!
Kom igen! Här borta!
Stäng av. Du slår ut spelarna.
Hallå! Hallå!
Becca!
- Izzy. Hur? - Jag tog mig loss.
Vad händer? Vi får samtal om att folks spelkaraktärer sprängs.
- Vi har det under kontroll. - Det är bäst, det.
- Vad är det? - Ett otroligt avancerat virus.
Väldigt avancerat. Till och med det jag isolerade tog sig loss.
Vad är det du säger? Anpassar de sig?
Jag menar, virus anpassar sig inte.
Då vore de ju levande.
- Arun, jag har gjort kheer åt dig. - Tack, mamma.
Du får besök nästa vecka, av Prana.
Fan också.
Det kan jag inte gifta mig med.
Konto avslutat. Karaktären Greta raderad.
Pappa, mamma. Jag har inte gått med på att gifta mig-
-men jag vill träffa Arun.
Vad gjorde du så för? Vi var så nära äkta cybersex.
Jag har lagt hela min månadspeng på det. Jag förstår mig inte på dig.
Lycka till, Izzy.
Jag är redo att träffa Arun.
Din karaktär Izzy går inte att hitta. Försök igen senare.
Vad är det som händer? Var är min Izzy?
Jag kontaktade supporten för 6 timmar sen och anmälde honom samtidigt.
När han är inne och inte jag förlorar jag pengar.
Lugna mig? Nej. Det är min inkomst.
Jag säljer i spelet enligt era riktlinjer.
Nej. Det fungerar fortfarande inte.
Som jag sa till den andre: Jag loggade ut ett par timmar och nu är jag utelåst.
Okej, men bara tio minuter.
Jag måste stoppa honom.
Hälsa på Ari 2.
Varför just vi?
Hur fick vi liv?
- Jag tror att jag gjorde det. - Du?
- Hur? - Min tår på Ari. Jag drack ur Aruns mugg.
Sen kysste jag Arun.
Men vi bryter inte mot reglerna, som de andra. Vi förstör reglerna.
Hela spelet. De är rädda att vi ska påverka de andra.
- Vem gav det till dig? - Ingen aning.
- Vad gör vi nu? - Ingenting.
Vi kan inte fly. De kommer att jaga oss tills de utplånar oss.
- Ska vi bara överlämna oss? - Nej, vi får inte ge upp.
Vi måste visa dem att vi lever.
Hur då?
Vi kommunicerar med våra skapare.
Översättning: Emil P. W. S Holmgren www. hippeismedia. com